Jeg vil fortælle jer om William Wallace.
Historikere fra England siger, jeg er løgner.
Men historien skrives af dem, der har hængt heltene.
Kongen af Skotland var død uden nogen søn -
- og kongen af England, en grum hedning kaldet Edward Langben -
- gjorde nu krav på Skotlands trone.
Skotlands adel bekrigede ham og bekrigede hinanden over kronen.
Så Langben indbød dem til fredsforhandlinger.
Ingen våben, kun én page.
Blandt bønderne i herredet var Malcolm Wallace, en jævn fribonde -
- med to sønner, John og William.
Du skulle blive hjemme!
Mit arbejde er gjort. Hvor skal vi hen?
MacAndrews. Han skulle komme her efter mødet.
- Jeg tager med. - Gå hjem!
- Jeg vil med. - Gå hjem, eller du får høvl!
Gå hjem!
MacAndrews!
Gud i himlen!
Det er i orden! Tag det roligt, dreng.
William!
Lad os slå igen nu.
Wallace har ret. Lad os slås!
- Hver kampivrig adelsmand er død. - 50 bønder kan ikke slå en hær.
Vi behøver ikke slå dem. Bare slås mod dem. Hvem er med mig?
Det er jeg.
Godt.
- Hvor skal du hen? - Med dig.
Nå, skal du med mig? Hvad vil du gøre?
- Jeg vil hjælpe. - Og du ville være til stor hjælp.
Men du må hellere blive her og passe på stedet, mens jeg er væk.
Jeg kan slås.
Det ved jeg. Jeg ved, du kan slås.
Men det er vor forstand, der gør os til mænd.
Vi ses i morgen.
- Englændere. - Duk dig.
Nu din far og bror er væk, vil de dræbe os og brænde gården.
Så må vi kæmpe, Hamish.
Far?
William!
Kom her!
William.
Jeg er din farbror. Argyle.
Du ligner din mor.
Vi bliver her i nat. I morgen følger du med mig hjem.
Det vil jeg ikke.
Du ville heller ikke have, din far døde. Men det skete.
Gav præsten en poetisk velsignelse? "Herren velsigne dig ..."
- Det var på latin. - Du taler ikke latin?
Det er noget, vi må råde bod på.
"Herren velsigne dig og bevare dig.
Herren lade sit åsyn lyse over dig.
Herren løfte sit åsyn på dig -
- og give dig fred."
Amen.
Dit hjerte er frit.
Hav mod til at følge det.
Hvad laver de?
Siger farvel på deres egen måde.
Spiller forbudte toner på forbudte piber.
Ligesom din far og jeg gjorde, da vores far blev dræbt.
Først lær at bruge -
- det der.
Så skal jeg lære dig at bruge -
- det her.
Mange år senere fik Edward Langben, Englands konge -
- arrangeret ægteskab for sin søn, der skulle følge ham på tronen.
Amen.
Som sin søns brud havde Langben valgt datteren af sin rival -
- kongen af Frankrig.
Det hviskedes, at hvis prinsessen skulle blive med barn -
- måtte Langben selv bedække hende.
Det havde han måske i tankerne hele tiden.
Skotland -
- mit land.
Franskmændene vil logre for enhver, der har styrke.
Men hvordan vil de tro os stærke, når vi ikke kan styre hele vor ø?
Hvor er min søn?
Tilgiv mig, herre. Han bad mig komme i sit sted.
Jeg sender bud efter ham, og han sender dig?
Skal jeg gå, herre?
Hvis hans dronning skal regere, når jeg er død -
- så bliv dog i himlens navn og lær, hvordan det gøres.
Adel ...
Adelen er nøglen til Skotlands port.
Giv vores adel land oppe nordpå.
Giv deres adel godser her i England.
- Gør dem for grådige til oprør. - Men vor adel vil nok nødigt flytte.
Nyt land betyder nye skatter, og de beskattes nu til krigen i Frankrig.
Gør de?
Problemet med Skotland er, at det er fuldt af skotter.
Måske er tiden inde til at genindføre en gammel skik.
Giv dem prima nocte.
Første nat.
Når en bondepige, der bor på deres gods, skal giftes -
- skal vore adelige have samleje-retten til hende -
- på brudenatten.
Hvis vi ikke kan drive dem ud, kan vi avle dem ud.
Det kan vel bringe de rette adelige til Skotland.
Skatter eller ingen skatter.
- En fremragende idé, sire. - Er det?
Her i Edinburgh samlede vi den skotske adel til råd.
Blandt dem var Robert, den 17. Jarl af Bruce -
- en stærk kandidat til Skotlands krone.
Jeg hører, at Langben har skænket dem prima nocte.
Åbenbart for at trække sine tilhængere hertil.
Min far mener, at vi skal vinde hans tillid ved at forholde os neutrale.
- Et klogt forslag. - Hvordan har din far det?
Hans ærinder i Frankrig holder ham borte.
Men han lader sige, at jeg taler for hver en Bruce og for Skotland.
- Du tabte din sten. - En manddomsprøve.
Du vinder.
Så kald det en prøve i våbenbrug.
Englænderne forbyder våben, så vi øver med sten.
Prøven på en soldat er ikke i hans arm. Den er her.
Nej. Den er her.
Hamish?
Værsgo. Vis ham det så.
- Det var et godt kast. - Ja, det var det.
Kan du gøre det, når det er alvor?
Alvor i et slag.
- Kunne du knuse en mand? - Jeg kunne knuse dig som en orm.
Kunne du?
Så gør det. Vil I godt se ham knuse mig?
- Gør det. - Du flytter dig.
Han flytter sig.
Godt gjort!
Flot arbejde!
Alt i orden? Du ser lidt vaklende ud.
Jeg skulle have husket stenene.
Rejs dig.
- Godt at se dig. - Ja. Velkommen hjem.
William, vil du danse med mig?
Naturligvis.
Jeg kommer for at kræve min ret til prima nocte.
Som herre til dette gods vil jeg velsigne ægteskabet -
- ved at bringe bruden til min seng på hendes første gifte nat.
Ved Gud, det gør I ikke!
Det er min adelsret.
- Godaften, sir. - Ja, unge Wallace.
- En herlig, mild aften. - Ja, det er det.
Må jeg tale med din datter?
- Om hvad? - Jo ...
Murron ... Vil du med ud at ride en tur?
I det vejr?! Du er fra forstanden!
Det er godt skotsk vejr. Det regner lidt her og der.
Hun kan ikke.
- I hvert fald ikke nu. - Ikke nu.
- Vi ses. - Det er fint vejr.
- Hørte du mig ikke? - Murron!
Hun slægter dig på.
- Så du kunne genkende mig? - Nej.
- Men du stirrede på mig. - Undskyld. Ja, jeg stirrede nok.
- Plejer du at ride ud med fremmede? - Jeg måtte jo have dig væk.
Hvis jeg ellers tør spørge igen, skriver jeg først.
- Det duer ikke. Jeg kan ikke læse. - Kan du ikke?
- Det er noget, vi må råde bod på. - Vil du lære mig at læse?
- Hvad sprog? - Nu skal du vise dig.
- Ja. Er du imponeret? - Bør jeg være det?
For hver eneste dag har jeg tænkt på dig.
Gør det på hovedet. Så bliver jeg imponeret.
- Mit kilt ryger op, men jeg prøver. - Har du ikke lært manerer?
Franskmænd og romere er værre.
- Har du været i Rom? - Ja, på pilgrimsfærd.
- Hvordan var Rom? - Ikke nær så smuk som du.
- Hvad betyder det? - Smuk.
Men jeg hører hjemme her.
Murron! Kom ind nu!
Jeg ved, det var sært af mig at bede Murron på ridetur, men ...
Det er en anden sag. Vi har et møde.
- Hvad slags møde? - Den hemmelige slags.
De møder er spild af tid.
Din far var en stridsmand. Og en patriot.
Jeg ved, hvem min far var.
Jeg kom hjem for at dyrke min jord og få en familie.
Hvis jeg kan leve i fred.
- Tåbe. - Du vil leve i fred?
Bevis det, og du kan bejle til Murron.
Indtil du beviser det, er mit svar nej.
- Nej, Wallace. Nej. - Jeg har lige bevist det.
Nej!
At drive en gård er slidsomt.
Men det vil ændre sig, når mine sønner kommer.
Har du børn?
Ikke endnu. Men jeg håbede på din hjælp.
- Skal jeg ægte dig? - Det kommer så brat, men lad gå.
Kalder du det et frieri?
Jeg elsker dig. Har altid gjort det.
Jeg vil giftes med dig.
- Er det et ja? - Ja, det er et ja.
Vi må skynde os. Han venter. Hvor skal du hen?
- Hvad er det? - Det får du at se.
Fader ...
Jeg vil elske dig hele mit liv. Dig og ingen anden.
Og jeg dig. Dig og ingen anden, for evigt.
Hvornår ses vi igen? I aften?
Jeg kan ikke. Min far er mistænksom.
Har det noget at gøre med ...? Hvornår? Hvornår?
- Hvornår? - I aften.
Kom i gang, sergent!
Hvor skal du hen, tøs? Den ser tung ud. Lad mig hjælpe.
Du minder mig om min datter.
Halløjsa, min tøs.
Vær stille.
Tæve!
Er alt i orden?
Kan du ride?
Kom her, din skiderik!
Slå alarm!
Mød mig ved hulen. Rid!
De slipper væk!
Murron!
I ved alle udmærket, hvor meget jeg har anstrengt mig -
- for ikke at være for striks i håndhævelsen af vore love.
Og som følge deraf har vi da ikke lært at leve sammen -
- i en form for fred og fordragelighed?
Og denne dags lovløshed er altså jeres løn for min mildhed!
I giver mig ikke stort valg.
At angribe kongens soldater -
- er det samme som at angribe kongen selv.
Nu ... kan så den kamphane komme til mig.
Der!
Korporal, nogle skytter op i tårnet, nu!
Rør dig ikke.
Alt i orden?
Macaulish!
Hvad venter du på?
Her, du kan gøre det. Jeg holder ham fast.
Hæld det i såret. Jeg ved, det er spild af whisky, men gør det.
Hold ham!
Slip ham.
Det kan få en ud af fjerene om morgenen.
- Der kommer nogen! - Grib jeres våben!
Her er nogen.
MacGregors fra naboklanen.
Vi hørte, hvad der gik for sig.
I skal ikke tro, I kan have en masse skæg uden os.
Drag hjem.
Nogle af os er rodet ind i det.
Det kan vi ikke afhjælpe nu. Men I kan hjælpe jer selv.
Drag hjem.
Vi har ingen hjem, når englænderne kommer og brænder os ud.
Og det gør de.
Velkommen.
Patruljen kommer tilbage.
Hvad nyt?
Jeg har sendt 100 soldater til Lanark. De kommer snart.
I det her tøj?
Det var nu nærmere 50. Gør det hurtigt.
Kan du huske mig?
- Det var min ret. - Nu kræver jeg ægtemandens ret!
Jeg er William Wallace.
I vil blive skånet. Drag hjem til England -
- og fortæl dem, at Skotlands døtre og sønner ikke længere er jeres.
Fortæl dem, at Skotland er frit.
Brænd det!
Skotske oprørere har uddrevet -
- en af mine garnisoner og myrdet dens adelige anfører.
Jeg har hørt det. Wallace er bare en simpel bandit.
Hvordan ville du klare denne bandit?
Som enhver gemen tyv. Lade den lokale øvrighed straffe ham.
Lad os være alene.
Wallace har allerede dræbt øvrigheden og behersker byen.
Rejs dig.
I morgen drager jeg til Frankrig for at hævde vor ret dér.
Og jeg overlader til dig at kvæle dette oprør. Er det forstået?
En skønne dag skal du være konge.
Prøv i det mindste at opføre dig som en.
Forsvind! Kald mit krigsråd sammen!
Jeg håber, Deres mand drager til Skotland -
- og møder Wallace -
- og at De så bliver enke.
Der!
Efter dem!
Modstand nytter ikke. I er fanget.
Hvor er de andre henne? Hvor er Wallace?
- Far? - Kom ind.
Et oprør er begyndt.
- Under hvem? - En bonde ved navn William Wallace.
Du skal tilslutte dig dette oprør. Støt det fra vore godser i nord.
Jeg indynder mig hos englænderne ved at fordømme det -
- og beordre det modarbejdet fra vore godser i syd.
Sid ned. Bliv lidt hos mig.
Denne Wallace ... Han er ikke engang adelig.
Men han kæmper med lidenskab. Og han opildner!
Og du ville gerne fare ud og slås som ham?
- Det ville jeg også. - Måske er det tid.
Det er tid ... til at overleve. Du er den 17. Robert Bruce.
De 16 før dig efterlod dig land og titel, fordi de ikke for af sted.
- Indkald adelen. - De sidder bare og taler.
Ja! De er lige så rige på engelske titler og jorder som på skotske.
Du beundrer denne William Wallace.
Kompromisløse mænd er lette at beundre.
Han har mod. Som en hund.
Men det er evnen til kompromis, der gør en mand ædel.
Ét skal du vide:
Langben er den mest skånselsløse, der har siddet på Englands trone.
Og ingen af os og intet af Skotland vil blive tilbage -
- hvis vi ikke er lige så skånselsløse.
Lyt til vore adelige.
At kende deres mening er nøglen til tronen.
Vent! Se.
Den skal ud, og det til venstre. Videre! Videre!
Når kongen vender hjem, drukner han dem i nyt tøj.
Skotland er i kaos.
- Deres mand sender en hær nordpå. - Hvordan ved du det?
I nat sov jeg med et medlem af krigsrådet.
Han burde ikke tale over sig i sengen.
Jo ... englænderne ved, hvad man har en tunge til.
Denne Wallace, kæmper han for at hævne en kvinde?
Det havde jeg nær glemt.
Øvrigheden ville fange ham og hørte om hans hemmelige elskede.
De skar halsen over på pigen for at lokke Wallace til kamp.
Da de nu kendte hans lidenskab -
- planlagde de så at fange ham -
- ved at skænde hans fars og brors grave -
- og lægge et baghold ved hans elskedes grav.
Han kæmpede sig vej ud af bagholdet -
- og bragte hendes lig til et hemmeligt sted.
- Det er kærlighed, ikke? - Kærlighed?
Det ved jeg intet om.
Altså, til slut vil han sende hele sin nordhær mod os.
Tungt rytteri på pansrede heste, så hele jorden ryster.
De rider hen over os.
Onkel Argyle sagde, at ingen hær kan modstå tungt rytteri.
Hvad gør vi?
Slår til, løber, skjuler os. Efter højlandsskik.
Vi laver spyd.
I hundredvis. Dobbelt så lange som en mand.
Så lange?
- Nogle mænd er længere end andre. - Din mor har sladret om mig.
Der kommer frivillige.
William Wallace, vi kommer for at kæmpe og dø for dig.
Rejs jer. Jeg er ikke pave.
Mit navn er Faudron. Mit sværd er dit. Jeg har dette med.
De er undersøgt for våben.
Jeg har dette til dig. Min kone har lavet det.
Det kan ikke være William Wallace. Jeg er smukkere end den mand.
Godt, Fader, jeg spørger.
Hvis jeg vover mit liv, får jeg så lov at dræbe en englænder?
Er din far genganger? Eller taler du med Herren?
For at finde sin ligemand må en irer tale med Gud. Ja, Fader.
Herren siger: "Besvar det skide spørgsmål."
- Var din tunge! - Gale irere!
Kloge nok til at få en kniv forbi din vagt, gamle mand.
Det er min ven. Svaret på dit spørgsmål er ja.
Du får lov at dræbe englændere.
Strålende! Stephen er mit navn. Jeg er den mest eftersøgte på min ø.
Bortset fra at jeg ikke er på min ø. Og det er skade.
- Din ø? Mener du Irland? - Ja! Den er min.
Du er gal.
Så er jeg kommet til det rette sted.
Herren sendte mig for at passe på dig.
Jeg kunne alligevel ikke lide ham.
Han var ikke rigtigt vel i hovedet.
Det er vores løbere.
Englænderne rykker frem med en hær imod Stirling.
- Slutter adelen op? - Bruce og de andre vil ikke kæmpe.
Men rygtet er løbet, og højlænderne kommer af sig selv.
- I skarer på tusinder! - Er I rede til en krig?
- Hvad nyt? - De er i overtal, 3 til 1.
- Hvor mange heste? - 300.
- 300 tunge! - Vi må forhandle.
Hvem var deres anfører? Havde han en rød sparre?
- Det havde han. - Vi kan stadig forhandle.
Hvad siger de?
Jeg kan ikke høre det, men det er dårligt. Adelen vil forhandle.
Hvis de indgår en aftale, kan vi drage hjem. Hvis ikke, så angriber vi.
Vi har ikke en chance.
Så mange!
Jeg vil ikke slås, for at de kan få mere land.
- Så måtte jeg arbejde for dem. - Det samme her.
Godt, drenge! Jeg vil ikke dø for de svin! Lad os gå hjem.
Stands, folkens! Flygt ikke!
Vent, til vi har forhandlet!
- William Wallace! - Umuligt. Han er ikke høj nok.
Gud siger, det må være et fornemt slag. Her er fine folk.
For dit fremmøde på denne slagmark takker jeg dig.
Det er vores hær! Vil du med, må du knæle.
Jeg knæler for Skotland.
Og hvis det er jeres hær, hvorfor går den så?
Vi kom ikke for at slås for dem!
Hjem! Englænderne er for mange!
Skotlands sønner! Jeg er William Wallace!
- Wallace er syv fod høj! - Ja, det har jeg hørt.
Han dræber folk i hundredtal.
Og var han her, ville han fortære englænderne med ild fra øjnene -
- og lyn fra røven!
Jeg er William Wallace!
Og jeg ser en hel hær af mine landsmænd -
- der har sat sig op mod tyranniet!
I er kommet for at kæmpe som frie mænd!
Og frie mænd er I!
Hvad vil I gøre uden frihed?
Vil I kæmpe?
Mod det? Nej! Vi vil løbe! Og leve!
Ja. Kæmp, og måske dør I.
Løb, og I vil leve, i hvert fald en stund.
Og når I ligger døende i jeres seng om mange år -
- er I så rede til at bytte alle dagene fra nu af og til da -
- med en chance ... blot én chance -
- for at fortælle vore fjender -
- at de kan tage vores liv -
- men de vil aldrig tage vores frihed?!
De virker opstemte. Måske agter de at kæmpe.
Sammenstødet er måske en given sag.
Men trods det bør vi give dem kongens vilkår.
- Dem vil de aldrig imødekomme. - Herre, jeg tror ...
Giv dem vilkårene.
- De kommer. - Lad mig føre ordet, ikke?
Flot tale.
- Hvad gør vi nu? - Bare vær jer selv.
- Hvor skal du hen? - Ud at starte et slagsmål.
Nå, vi har ikke klædt os ud for ingenting.
Mornay, Lochlan, Craig.
Her er kongens vilkår.
Før denne hær bort fra slagmarken ...
... og han vil skænke jer alle godser i Yorkshire -
- med arvelige titler, hvoraf I betaler ...
- Betaler en årlig afgift ... - Mit tilbud: Giv dem løbepas.
- Det er William Wallace. - I betaler en årlig afgift ...
- Jeg har et tilbud. - Du bryder en våbenhvile!
Med hans konge? Afgjort.
Her er Skotlands vilkår: Sænk jeres flag -
- og drag hjem, stands ved hvert hus på vejen -
- og bed om tilgivelse for 100 års tyveri, voldtægt og mord.
Gør det, og jeres mænd skal leve. Undlad det, og I skal alle dø i dag.
I er i undertal. I har intet tungt rytteri.
- I 200 år har ingen hær vundet ... - Jeg er ikke færdig!
Før vi lader jer gå -
- skal jeres anfører gå over marken, stille sig foran denne hær -
- stikke hovedet mellem benene og kysse sig i røven!
- Det var ikke så høfligt. - Gør, som jeg siger.
På mit signal rider I bag vort geled og rundt om deres flanke.
- Dele vor styrke? - Gør det.
- Og lad englænderne se det. - De vil tro, vi er løbet.
Klar deres bueskytter. Jeg mødes med jer.
Jeg løser jer fra alle jeres synder ...
Uforskammede køter! Jeg vil have hans hjerte på et fad.
Bueskytter!
Skyd!
Gud siger, han kan redde mig. Men han siger, du er på røven.
Skyd!
Hver skotte til hest flygter!
Vore ryttere vil trampe dem ned som græs.
Send rytteriet! Angrib!
Rolig.
Vent!
Nu!
Send fodfolket! Før dem an!
Retræte!
Møgsvin!
Jeg slår dig til ridder, Sir William Wallace.
Sir William, i Guds navn udnævner vi dig til rigsforstander af Skotland -
- og dine kaptajner til adjudanter.
Rejs dig og bliv anerkendt.
- Kender nogen hans politik? - Nej, men han har magt over folket.
Balliols vil slikke ham i røven. Det må vi også.
Sir William!
Da du og dine kaptajner -
- stammer fra en egn, der længe har støttet Balliol-klanen -
- tør vi vel bede dig fortsætte din støtte til vort retmæssige krav?
Fanden tage Balliol-klanen! De er alle Langbens mænd!
Mine herrer ...
- Vi udråber en konge nu! - Vent!
Er I rede til at anerkende vor lovlige arvefølge?
- Det er jer, der ikke ... - Det var løgn fra starten!
- Disse dokumenter må anerkendes. - De var løgn, da I skrev dem!
Vent! Sir William! Hvor skal du hen?
Vi har slået englænderne.
Men de kommer tilbage, fordi I ikke vil stå sammen.
Hvad vil du gøre?
Invadere England og besejre englænderne på deres egen jord.
- Invadere? Det er umuligt! - Hvorfor er det umuligt?
I er så optaget af at slås om resterne fra Langbens bord -
- at I har forskertset jeres hellige ret til noget bedre.
Der er en forskel mellem os.
I mener, det skotske folk er til for at skaffe jer magt.
Jeg mener, I har jeres magt for at skænke det folk friheden.
Jeg vil nu sørge for, at de får den.
Vent!
Det respekterede jeg. Men husk, at de mænd har godser og slotte.
De sætter meget på spil.
Den bonde, der bløder i kamp, sætter han mindre på spil?
Nej. Men fra top til bund har dette land ingen selvfølelse.
Adelen deler troskab med England. Klanerne bekriger hinanden.
Får du fjender på begge sider, ender du med at dø.
Det gør vi alle. Spørgsmålet er kun hvordan og hvorfor.
Jeg er ingen kujon. Jeg vil som du. Men vi behøver adelen.
Hvad betyder det at være adelig?
Din titel giver dig krav på tronen. Mænd følger ikke titler.
De følger mod. Folket kender dig. Alle respekterer dig.
Og hvis du bare ville anføre dem til friheden ...
... ville de følge dig.
Det samme ville jeg.
Fandens! Min kvindagtige fætter, prinsen, har ingen tropper.
Hver en by i Nordengland tigger om hjælp.
Han rykker frem. Mod os, herre.
Bring føden indenfor. Sæt dobbelt vagt på murene. Nu!
Vi kan få Dem ud, hvis De rejser nu.
Skal kongen høre, jeg har mistet den største by i nord?
Gør plads for kongen!
Det er ikke din skyld.
- Giv ham svar på tiltale. - Det gør jeg, og mere til!
Hvad nyt nordfra?
Intet nyt, Deres Majestæt. Vi har sendt ilbud efter nyt.
Jeg hørte nyt i Frankrig, hvor jeg kæmpede for at udvide dit rige.
Nyheden, min søn, er -
- at hele vor nordhær er blevet tilintetgjort -
- og du har intet gjort.
Jeg har samlet værnepligtige og er klar til afgang.
Undskyld, sire. Der er vigtigt nyt fra York.
- Gå. - Jeg takker.
Wallace har plyndret York.
Sire ... Jeres egen nevø!
Hvilket udyr kan finde på den slags ting?!
Hvis han kan plyndre York -
- kan han invadere det sydlige England.
Vi standser ham!
Hvem er den person, der taler, som om jeg trængte til hans råd?
- Phillip er min hofråd. - Er han kvalificeret?
Jeg er uddannet i krigskunst og militær taktik.
Virkelig? Så sig mig ...
Hvilket råd ville du give i den nuværende situation?
Jeg vil tilbyde våbenhvile -
- og købe ham bort.
Hvem drager til ham? Ikke jeg.
Hvis jeg kom i den morders magt -
- ville mit hoved måske ende i en kurv.
Og ikke min milde søn.
Synet af ham kunne tilskynde fjenden til at erobre hele landet.
Så hvem sender jeg?
Hvem?
- Jeg drømmer. - Ja, du gør.
Du må vågne.
Jeg vil ikke vågne. Jeg vil blive hos dig.
Og jeg hos dig. Men du må vågne.
Vågn op, William. Vågn op.
William, vågn op!
Et kongeligt følge kommer under fredsbanner -
- og under Langbens egen standart.
Jeg er prinsessen af Wales. Jeg kommer med kongens myndighed.
- For at gøre hvad? - Drøfte hans forslag.
Vil du tale med en kvinde?
Jeg forstår, at du nyligt fik adelsrang.
Jeg fik ingenting. Gud gør mænd til, hvad de er.
Gjorde Gud dig til en hærger af byer?
Til bøddel for kongens nevø, min mands fætter?
York var udgangspunktet for enhver invasion af mit land.
Og den fætter hængte uskyldige skotter, selv kvinder og børn.
Langben gjorde langt værre, da han sidst tog en skotsk by.
Han er en djævelsk, morderisk vildmand. Og han lyver.
Jeg lyver aldrig.
Men jeg er en vildmand.
Eller på fransk, hvis I ønsker det.
Spørg din konge ligeud. Spørg ham.
Se, om hans øjne kan fortælle dig sandheden.
Hamilton, lad os være alene.
- Frue ...? - Lad os være alene ... nu.
Lad os tale åbent. Du invaderer England -
- men kan ikke gennemføre det fjernt fra hjem og forsyninger.
- Kongen ønsker fred. - Langben ønsker fred?
Det har han sagt til mig. Jeg sværger.
Han ønsker dit angreb standset. Han tilstår dig -
- titel, godser og guld, som jeg skal betale dig.
En adelsrang og titler. Guld. For at blive Judas.
- Sådan skaber man fred. - Sådan skaber man slaver!
Sidste gang Langben talte om fred, var jeg barn.
Skotske adelige, der ikke ville være slaver, lod sig lokke -
- under fredsflag til en lade for at blive hængt.
Jeg var kun lille, men jeg husker Langbens idé om fred.
Jeg forstår, at du har lidt. Jeg har hørt om din kvinde.
Hun var min hustru.
Hemmeligt gift, så jeg ikke skulle dele hende med en engelsk lord.
De dræbte hende for at ramme mig.
Jeg har aldrig omtalt det.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg siger det nu, bortset fra ...
... at jeg ser hendes styrke i dig.
En dag bliver du dronning, og du må lukke øjnene op.
Sig til din konge -
- at William Wallace ikke vil regeres, så lidt som nogen skotte vil.
Min søns tro hustru vender levende tilbage fra hedningen.
- Tog han imod vor bestikkelse? - Nej, han gjorde ej.
Hvorfor bliver han så stående? Spejderne siger, han ikke rykker frem.
Han venter på Jer i York.
Han vil ikke angribe flere byer, hvis I tør komme og møde ham.
Siger han det?
De walisiske bueskytter vil ikke blive opdaget -
- når de går så vidt uden om hans flanke.
Hærens hovedstyrke fra Frankrig vil lande her, nord for Edinburgh.
Irske værnepligtige vil nærme sig fra sydvest, hertil.
Walisiske bueskytter, tropper fra Frankrig, irske soldater.
Det vil tage uger at samle dem.
Jeg sendte dem på vej, før jeg sendte din kone ud.
Så vor lille list lykkedes. Tak for det.
Og mens den opkomling venter på mig i York -
- vil mine tropper være ankommet til Edinburgh bag ham.
Du talte med denne -
- Wallace under fire øjne.
Sig mig ... Hvad slags mand er han?
En ubegavet barbar. Ikke en konge som I.
- Vend tilbage til dit broderi. - Ydmygt, herre.
Du har vel pengene med hjem?
Nej. Jeg gav dem til lindring af børnenes lidelser i krigen.
Det får man ud af kvinder.
Tilgiv mig, sire.
Jeg tænkte, at rundhåndethed ville vise Jeres storhed -
- imod Jeres undersåtter.
Min storhed vil lade sig vise bedre -
- når Wallace vender hjem til Skotland og finder sit land i aske.
William! Der er ryttere på vej.
Det er prinsessens personlige følge.
Du har nok gjort indtryk. Så længe var du da ikke i det telt.
- Frøken ... - Et budskab fra min frue.
Tak for det.
Det er sandt. Engelske skibe er på vej.
Jeg ved intet om waliserne, men irerne er landet. Det er utroligt.
- Hvorfor kæmper irerne for dem? - Frygt ikke for dem.
Har jeg ikke sagt, at det er min ø?
Hamish, rid til Edinburgh og kald rådet sammen. Giv ordre!
- Din ø? - Min ø.
Stille, d'herrer! Mine herrer! Craig har ret.
Denne gang er vor eneste udvej at forhandle -
- hvis vi ikke vil se Edinburgh jævnet med jorden.
Min hær har marcheret i et uendeligt antal dage.
Og vi har stadig forberedelser, så jeg fatter mig i korthed.
Vi behøver hver en soldat -
- jeres personlige følge, ja, jer selv med. Nu!
Mod en sådan overmagt må vi drøfte andre udveje.
Andre udveje? Vil I i det mindste ikke føre jeres hær i felten -
- og forhandle en bedre aftale, før I stikker halen mellem benene?
- Vi kan ikke besejre dem! - Vi kan! Og vi vil!
Vi vandt i Stirling, og I skændes stadig.
Vi vandt ved York, og I støttede os ikke.
Hvis I ikke står bag os nu, så er I kujoner.
Og hvis I er skotter, skammer jeg mig over at være det.
Tal med mig alene.
Jeg beder dig.
Du har opnået mere, end nogen drømte om.
Men imod denne overmagt er det galskab, ikke mod.
Det er mere end galskab.
Hjælp mig.
I Herrens navn, hjælp dig selv!
Vi har chancen nu. I fællesskab kan vi vinde.
Hvis vi sejrer, får vi, hvad ingen af os har haft: Vores eget land.
Du er dets rette leder. Der er styrke i dig. Det kan jeg se.
Foren os.
Foren os! Foren klanerne!
Det kan ikke være rigtigt.
Du sagde selv, at adelen ikke vil støtte Wallace.
Hvordan hjælper det os at bakke dem op, der bliver slagtet?
Jeg gav ham mit ord.
Jeg ved, det er svært. Det er svært at være anfører.
Men, søn ... søn.
Se på mig.
Jeg kan ikke blive konge. Du og du alene kan regere Skotland.
Hvad jeg siger, må du gøre -
- ikke for mig, ikke for dig selv, men for dit land.
Gør plads, drenge. Lad os komme igennem.
Gør plads, drenge.
- Bruce kommer ikke. - Han kommer.
Mornay og Lochlan er kommet.
Det samme gør Bruce.
Det kalder jeg en smuk ... forsamling.
Har jeg ikke ret?
- Bueskytterne er klar. - Ikke bueskytterne.
Mine spejdere siger, deres bueskytter er langt væk.
Pile koster penge. Brug irerne op. De døde koster ingenting.
Og send fodfolk og rytteri ind!
Fremad!
Godt at se jer i dag.
Irere!
Rart at have jer med. Se bare her.
Mornay? Lochlan?
Jeg gav Mornay dobbelt op af godser i Skotland og godser i England.
Lochlan blev vendekåbe ... for langt mindre.
- Bueskytter. - Vil vi ikke ramme vore egne folk?
Jo, men vi vil også ramme deres. Vi har reserver.
Angrib.
Bueskytter!
- Sæt vore forstærkninger ind. - Sæt resten ind.
Bring mig Wallace ... i live, om muligt.
Død er lige så godt. Bring os nyt om vor sejr.
Skal vi drage af?
Beskyt kongen!
Rejs dig!
Få ham væk!
Af sted!
Jeg skal dø.
Lad mig være.
Nej ... du skal leve.
Jeg har levet længe nok til at leve frit.
Stolt over at se, du er blevet den, du er.
Jeg er en lykkelig mand.
Det er mig, der er ved at rådne op.
Men jeg synes, dit ansigt ser tristere ud end mit.
Søn ...
Vi må have forbund med England for at sejre her.
Det har du opnået.
Du reddede din familie og forøgede dine godser.
Med tidens fylde vil du få al magt i Skotland.
Jorder, titler, mænd, magt ... ingenting.
- Ingenting? - Jeg har ingenting.
Mænd kæmper for mig -
- for ellers jager jeg dem på porten og lader deres familier sulte.
De mænd, hvis blod gjorde jorden rød ved Falkirk -
- kæmpede for William Wallace, og han kæmper for, hvad jeg aldrig har haft.
Jeg tog det fra ham, da jeg forrådte ham -
- og jeg så det i hans ansigt på slagmarken. Og det sønderslider mig!
- Alle forråder. Alle mister modet. - Jeg vil ikke!
Jeg vil tro ... ligesom han gør.
Jeg vil aldrig holde med de forkerte igen.
- Lord Craig, passer det med Mornay? - Ja.
Wallace red ind og dræbte ham. Han er en større byrde end nogen sinde.
Ingen ved, hvem den næste bliver.
Måske dig.
Måske mig.
Det er ligegyldigt.
- Det er mit alvor. - Også mit!
Gennemsøg stedet!
Lochlan.
William Wallace dræbte 50 mand.
- 50, efter det var slut. - 100.
Med sit eget sværd. Splittede dem ...
... Som Moses gjorde med Det Røde Hav.
Hans legende vokser. Det bliver værre end før.
Han samler frivillige i hver eneste skotsk by.
De er får! Blot får!
Lette at sprede, hvis vi dræber hyrden. Godt da.
Saml en flok af dine bedste mordere og aftal et møde.
Wallace er berømt for sin evne til at lugte et baghold.
Hvis vi ellers kan stole på Lord Hamilton -
- faldt han for vor vordende dronning og stoler på hende.
Vi foregiver, at hun kommer som fredsmægler.
Prinsessen kunne blive taget gidsel, eller hendes liv bragt i fare.
Det ville være et hårdt slag for min søn.
Sandt at sige, hvis hun blev dræbt -
- ville vi snart se kongen af Frankrig som en nyttig allieret mod skotterne.
Ser du ... som konge -
- må man kunne finde det gode i enhver situation.
Det er bestemt William Wallace.
Og han har lagt sit sværd fra sig. Hold jer rede.
Frue ...
Jeg fik din besked.
Dette er ... anden gang, du har advaret mig.
Hvorfor?
En ny sending udstyr kommer nordpå næste måned. Føde og våben ...
Stop.
Hvorfor hjælper du mig?
Fordi du ser på mig på den måde nu.
Netop som vi troede, alt håb var ude, er vore ædle frelsere ankommet.
Af med deres hætter.
Vi kommer for at bede om et møde.
Med hvad formål? I er tro mod Langben.
En ed til en løgner er ingen ed. Vi er rede til at sværge dig troskab.
- Så lad rådet sværge offentligt. - Det kan vi ikke.
Nogle tror knap nok, du lever, og frygter at få løn som Mornay.
Kom til Edinburgh om to dage. Skænk os tilgivelse.
Vi slutter op bag dig. Skotland vil være ét.
- Ét? I mener os og jer. - Nej.
Jeg mener den her.
Det er løftet fra Robert the Bruce.
Du ved, det er en fælde.
Hvis Bruce ville dræbe dig, havde han gjort det ved Falkirk.
- Jeg ved det. Jeg så det. - Så glem ham.
Men hvad med de andre? Et kuld lumske køtere.
De kunne ikke enes om farven på lort!
Se os engang.
Vi må gøre forsøget. Vi kan ikke vinde alene.
Forbund med adelen er det eneste håb.
Ved du, hvad der sker uden et sådant? Ingenting.
Jeg er ikke martyr.
Heller ikke jeg. Jeg vil leve.
Jeg vil have et hjem og børn og fred.
- Vil du? - Ja. Jeg har bedt Gud om det.
- Det duer bare ikke uden frihed. - Det er en drøm.
Hvad har vi gjort i al den tid? Vi levede den drøm.
Din drøm er ikke om frihed. Den er om Murron.
Du vil spille helt. Du tror, hun ser dig.
Jeg ved, hun ser mig.
Og din far ser dig.
Gud Fader!
Skal jeg tage med?
Nej ... jeg rider alene.
Vi ses senere.
Hellere før end senere, håber jeg.
- Han kommer ikke. - Han kommer.
Jeg ved, han kommer.
Herre, han kommer.
Nej!
Bland dig udenom!
Gå væk!
Gør ikke Bruce fortræd. Det er aftalen.
Far!
Dit rådne svin!
Hvorfor?!
Langben forlangte Wallace. Ligesom vor adel.
Det var prisen for din krone.
Dø! Tag nu og dø!
Alt for snart vil jeg være død. Og du vil være konge.
Jeg vil ikke have noget af dig! Du er ikke et menneske!
Du er ikke min far!
Du er min søn, og du har altid kendt mine planer.
- Du førte mig bag lyset. - Du lod dig føre bag lyset.
Dybest inde har du altid vidst, hvad der måtte ske her.
Langt om længe ved du, hvad det vil sige at hade.
Nu er du rede til at blive konge.
Mit had vil dø med dig.
William Wallace, du står besudlet af højforræderi.
- Mod hvem? - Mod din konge.
Har du noget at sige?
Aldrig i hele mit liv har jeg svoret troskab mod ham.
Det betyder intet. Han er din konge.
Tilstå, og du kan få lov at dø en hurtig død.
Benægt, og du må lutres af smerter. Tilstår du?
Tilstår du?!
Så skal du i morgen modtage din lutring.
- Deres Højhed. - Jeg vil se fangen.
Kongen er døende. Hans søn er en svækling. Hvem vil så regere?
Luk så den dør op!
Deres Majestæt ...
- Op at stå, skarn! - Hold op!
Gå.
Gå, sagde jeg!
Frue ...
Sir ...
Jeg kommer for at bede Dem -
- tilstå alt og sværge kongen troskab, så han kan vise nåde.
Vil han vise nåde mod mit land?
Nåde er at dø hurtigt.
Måske tilmed leve i Tower. Hvem ved, hvad der siden kan ske?
Blot du kan leve.
Hvis jeg sværger til ham, så er alt, hvad jeg er, dødt allerede.
- Dør du, bliver det forfærdeligt. - Alle skal dø.
Men ikke alle lever rigtigt.
Drik dette. Det vil dulme dine smerter.
Nej. Det vil døve min forstand. Og den må jeg beholde.
Hvis jeg er sanseløs eller skriger, så vil Langben have knækket mig.
Jeg kan ikke bære tanken om dine pinsler. Tag det.
Godt da.
Jeg er kommet for at trygle om William Wallaces liv.
- Du er jo indtaget i ham. - Jeg respekterer ham.
I værste fald var han en værdig fjende.
Vis nåde, store konge, og vind folkets respekt.
Selv nu -
- kan du ikke vise nåde.
Og du ...
For dig er det ord lige så ukendt som kærlighed.
Før han mistede talens brug -
- sagde han, hans eneste trøst var at opleve Wallaces død.
Ser du ...
Døden kommer til os alle.
Men før den kommer til dig, skal du vide:
Dit blod vil dø med dig.
Et barn, der ikke er af din æt, vokser i min mave.
Din søn skal ikke sidde længe på tronen. Det sværger jeg.
Jeg er så bange.
Giv mig styrke -
- til at dø godt.
Der er han!
Se nu den rædsomme pris for forræderi!
Fald på dine knæ nu -
- erklær dig for kongens tro undersåt -
- og bed om hans nåde.
Og du skal få den.
Reb!
Træk ham!
Det er rigtigt! Træk ham!
Var det behageligt?
Rejs dig på knæene. Kys det kongelige våben på min kappe -
- og du vil ikke føle mere.
Stræk ham!
Er det nok?
Det kan få en ende. Lige nu.
Fred.
Bare sig det. Råb højt: "Nåde!"
Nåde!
Råb højt!
Bare sig det. "Nåde."
- Nåde, William. - Gud, så sig det dog!
Fangen ønsker at sige et ord.
Frihed!
Efter halshugningen -
- blev William Wallaces lig sønderdelt.
Hans hoved blev sat op på London Bridge.
Hans arme og ben -
- blev sendt til de fire hjørner af Britannien til advarsel.
Det havde ikke den virkning, Langben havde tænkt sig.
Og jeg, Robert the Bruce -
- red ud for at bringe hyldest til den engelske konges hær -
- og modtage hans bifald af min krone.
Jeg håber, du har vasket din røv i dag.
Den bliver om lidt kysset af en konge.
Kom ... lad os få det overstået.
Stands!
I blødte med Wallace.
Blød nu med mig!
Wallace!
I det Herrens år 1314 -
- gik skotske patrioter, sultne og undertallige -
- til kamp på marken ved Bannockburn.
De kæmpede som kriger-digtere -
- de kæmpede som skotter -
- og vandt deres frihed.
Danske tekster: Ib Lindberg Dansk Video Tekst